![Степана Андрійовича Бандери](https://biography.com.ua/wp-content/uploads/2024/01/stepana-andrijovycha-bandery-1140x641.png)
Степан Бандера
Доброго дня, шановні читачі! Сьогодні ми поговоримо про біографію Степана Андрійовича Бандери, відомого політичного діяча, який очолював Організацію українських націоналістів і був одним з ідеологів та лідерів українського національно-визвольного руху у XX столітті. Степан Бандера народився 1 січня 1909 року в селі Старий Угринів на території тодішньої Австро-Угорщини, а помер 15 жовтня 1959 року в Мюнхені від отруєння агентом КДБ.
Серед найвідоміших проєктів Степана Бандери можна назвати Акт відновлення Української Держави 30 червня 1941 року, створення Української Повстанської Армії, організацію антикомуністичного та антинімецького опору на західноукраїнських землях під час Другої світової війни. Цікаво, що Степан Бандера був посмертно нагороджений званням Героя України в 2010 році, але це рішення було скасовано судом того ж року. Якщо ви хочете дізнатися більше про життя і діяльність цієї видатної особистості, то запрошуємо вас до читання нашої статті.
Зміст
ToggleДитинство та сім’я
Степан Бандера народився в родині греко-католицького священика Андрія Бандери та його дружини Мирослави. Він був третім з дев’яти дітей, з яких лише шестеро дожили до дорослого віку. Степан мав чотири сестри (Марію, Оксану, Володимиру та Марто) і двох братів (Олександра та Василя). З дитинства Степан мав погане здоров’я, страждав від ревматизму суглобів, через що часто не міг ходити. Він також переніс скарлатину і дифтерію. Його мати померла від туберкульозу, коли йому було 14 років. Степан виховувався в патріотичному дусі, був слухняним, поважав своїх батьків і допомагав їм у господарстві. Він також любив читати книжки, особливо історичні та пригодницькі. У 1922 році вступив до пласту, де займався фізкультурою, навчався виживанню в природі, збройному бою та підготовці до революційної боротьби.
Освіта
Степан Бандера навчався в Стрийській гімназії, де відзначався гарними знаннями з математики, фізики, хімії, латини, німецької та польської мов. Він також вивчав англійську, французьку та італійську мови самостійно. У гімназії був активним членом українського студентського товариства “Січ”, де займався просвітницькою, культурною та національно-визвольною роботою. Брав участь у створенні таємної організації “Революційні війська України”, яка мала на меті підготувати повстання проти польської влади. У 1927 році вступив до Української військової організації (УВО), а в 1929 році – до Організації українських націоналістів (ОУН). У 1931 році закінчив гімназію з відзнакою і вступив до Львівського політехнічного інституту на факультет архітектури. У 1934 році був арештований польською поліцією за участь у вбивстві польського міністра внутрішніх справ Броніслава Пєрацького, який проводив політику пацифікації українського населення. За це був засуджений до смертної кари, яка пізніше була замінена на довічне ув’язнення.
Життєвий шлях
Степан Бандера провів у польських в’язницях і концтаборах 10 років, протягом яких не припиняв свою політичну діяльність. Він був одним з лідерів ОУН, яка розкололася на два крила – мельниківців та бандерівців. Він також був обраний головою Проводу ОУН-Б, який визнавав його за Голову Української Держави. У 1939 році був звільнений з в’язниці внаслідок нападу на Польщу нацистської Німеччини та радянського Союзу. Степан перебрався до Кракова, де став головою Українського національного комітету, який мав на меті встановити контакти з німецькими окупантами і домогтися визнання української державності. Однак німці не погодилися на це і вимагали від українських націоналістів підпорядкуватися їхній владі. 30 червня 1941 року, в день вступу німецьких військ до Львова, Актом відновлення Української Держави 30 червня 1941 року Степан Бандера та Ярослав Стецько висловили проголосування за незалежність України, в якому заявив про незалежність України від усіх іноземних загарбників. Також оголосив себе Головою Української Держави, а Стецька – Прем’єр-міністром. Цей крок викликав гнів німецького керівництва, яке вважало, що українці повинні бути підлеглими народом. 5 липня 1941 року Степан Бандера був заарештований гестапо і відправлений до Берліна, де його засудили до тюремного ув’язнення.
З початку 1942 року до серпня 1944 року Бандера перебував у концтаборі Заксенгаузен у бункері «Целленбау» у відносно добрих умовах. Продовжував керувати ОУН-Б за допомогою таємної пошти, яку забезпечували його дружина Ярослава та інші співробітники. Також писав політичні меморандуми, в яких викладав свою візію майбутньої Української Держави, яка мала бути демократичною, соціальною, правовою, національною та європейською. Він закликав до створення української армії, яка мала б боротися проти обох тоталітарних режимів – нацистського і комуністичного. Він також висловився за співпрацю з іншими народами, які прагнули свободи і незалежності, зокрема з польським, білоруським, литовським, чеським, словацьким, югославським та іншими.
В серпні 1944 року Степана Бандеру перевели з Заксенгаузена в концтабір Флоссенбюрг, де умови його утримання різко погіршилися. Був підданий тортурам, голоду, холоду та ізоляції. Став об’єктом медичних експериментів, які проводили німецькі лікарі. Степан Бандера виявив справжню гідність, пройшовши всі ці випробування, і залишився вірним своїм ідеалам. Відмовився від пропозицій німців співпрацювати з ними або визнати їхню владу над Україною. Також відмовився від пропозицій радянських агентів перейти на їхню сторону або вступити в переговори з ними. Залишався вірним своєму народу і своїй меті – незалежній Україні.
У квітні 1945 року Бандера був звільнений з Флоссенбюрга американськими військами, які визнали його за політичного в’язня. Він перебрався до Мюнхена, де відновив свою діяльність на чолі ОУН-Б. Він також став одним з ініціаторів створення Української Головної Визвольної Ради (УГВР), яка мала представляти інтереси українського народу на міжнародній арені.
Боротьба проти радянського режиму
Він закликав до продовження боротьби проти радянського режиму, який окупував Україну, і до підтримки Української Повстанської Армії (УПА), яка вела партизанську війну на західноукраїнських землях. Також висловився за співпрацю з іншими антикомуністичними силами, зокрема з Народним Антикомуністичним Союзом (НАСО), який об’єднував представників різних народів, що жили під радянським гнітом.
15 жовтня 1959 року Степан Бандера був вбитий в Мюнхені агентом КДБ Богданом Сташинським, який отруїв його ціаністим газом. Його смерть викликала широкий резонанс у світовій громадськості, особливо серед української діаспори. Багато людей висловили свою скорботу, повагу та солідарність з українським народом, який втратив свого лідера і символ. У Мюнхені, Лондоні, Парижі, Нью-Йорку, Торонто та інших містах відбулися масові похоронні та поминальні заходи, на яких були присутні представники різних національностей, конфесій, політичних партій та громадських організацій. Українські церкви оголосили день жалоби і служили панахиди за спокій душі Степана Бандери. Українські газети, журнали, радіо та телебачення присвятили йому спеціальні випуски, в яких висвітлювали його життя, діяльність, ідеї та заслуги перед українською справою. Українські письменники, поети, художники, композитори, актори та інші творчі люди висловили свою шану і подяку Степану Бандері за його натхнення, приклад та відданість. Українські школи, університети, бібліотеки, музеї, парки, вулиці, площі та пам’ятники були названі на його честь або прикрашені його портретами та цитатами. Українські спортсмени, музиканти, співаки, танцюристи та інші виконавці присвячували йому свої перемоги, концерти, пісні, танці та інші виступи. Українські солдати, повстанці, патріоти та активісти продовжували його справу, борючись за свободу, незалежність та суверенітет України.
Висновок
В даній статті ми розглянули біографію Степана Андрійовича Бандери – видатного політичного діяча та одного з лідерів українського національно-визвольного руху у XX столітті. Ми розглянули його дитинство, сім’ю, освіту, кар’єру та досягнення. Ми показали, як Степан віддав своє життя за ідею незалежної Української Держави, яку Бандера проголосив разом зі своїми соратниками 30 червня 1941 року. Ми також розповіли про його смерть від рук агента КДБ, який отруїв його ціаністим газом 15 жовтня 1959 року. Ми зазначили, що його смерть викликала широкий резонанс у світовій громадськості, особливо серед української діаспори, яка вшановувала його пам’ять, шанувала його спадщину, наслідувала його приклад та виконувала його заповіт.
Ми вважаємо, що Степан Бандера був видатною, талановитою, сміливою та впливовою особистістю, яка зробила значний внесок у розвиток України. Він був справжнім патріотом, який не злякався жодного ворога, не зрадив жодного товариша, не зневажив жодного народу. Був справжнім героєм, який не шукав слави, не прагнув влади, не користувався привілеями. Був справжнім лідером, який не наказував, а надихав, не командував, а служив, не диктував, а пропонував. Він був справжнім націоналістом, який не мав ненависті, а мав любов, не мав обмежень, а мав ідеали, не мав ворогів, а мав друзів.
Надіємося, що ви знайшли нашу статтю корисною і отримали багато нової інформації про Степана Бандеру. Ми також сподіваємося, що ви знайдете в собі сили, мужність та волю, щоб йти за його прикладом і боротися за свої права, свободи та мрії.
![Jeffrey Dahmer](https://biography.com.ua/wp-content/uploads/2024/01/jeffrey-dahmer-75x75.webp)
Джеффрі Дамер ( Jeffrey Lionel Dahmer )
![Олег Анатолійович Винник](https://biography.com.ua/wp-content/uploads/2024/01/oleg-anatolijovych-vynnyk-1-75x75.png)
Олег Винник
Вам також може сподобатись
![Наталія Островська біографія](https://biography.com.ua/wp-content/uploads/2024/03/nataliya-ostrovska-biografiya-500x380.webp)
Наталія Островська
23/03/2024![Андрій Ісаєнко](https://biography.com.ua/wp-content/uploads/2024/02/andrij-isayenko-11-500x380.jpg)
Андрій Ісаєнко
13/02/2024![Максим Бородін](https://biography.com.ua/wp-content/uploads/2024/04/maksym-borodin-2-500x380.webp)